Використання штучного інтелекту для персоналізації навчальних траєкторій у медичній освіті України - Петруха, Ніна Миколаївна; Вєсова, Олена Петрівна; Камінський, Валерій Валерійович (Педагогічна Академія: наукові записки, 2025)
Швидка цифрова трансформація вищої освіти посилила інтерес до використання штучного інтелекту як основного рушія модернізації процесів викладання та навчання, зокрема в медицині. Мета статті – розглянути теоретичні та практичні засади інтеграції штучного інтелекту в медичну освіту в Україні для забезпечення персоналізації освітніх траєкторій та підвищення якості професійної підготовки. У роботі застосовано такі методи: аналізу наукової літератури, порівняння – для зіставлення та характеристики традиційних та інноваційних навчальних практик; узагальнення та систематизації – для структурованого представлення результатів дослідження. Результати. Доведено, що впровадження технологій штучного інтелекту фундаментально змінює принципи медичної освіти, даючи змогу створювати індивідуалізоване освітнє середовище. Інтелектуальні рекомендаційні системи генерують персоналізовані освітні плани та обирають ресурси на основі безперервного аналізу даних про успішність здобувачів. Автоматизовані інструменти моніторингу та прогностичної аналітики виявляють розбіжності в знаннях, прогнозують академічні результати та підтримують своєчасні педагогічні інтервенції. Інтеграція штучного інтелекту в клінічні дисципліни та симуляційне навчання сприяє розвитку діагностичного мислення, ухвалення рішень і методичних компетенцій майбутніх медичних працівників завдяки адаптивному, заснованому на сценаріях зворотному зв’язку. У телемедичній освіті штучний інтелект розширює доступ до віддаленого клінічного досвіду та інтерактивних консультацій, сприяючи створенню більш інклюзивної та практично орієнтованої моделі навчання. Висновки. Персоналізація освітніх траєкторій на основі штучного інтелекту в українській медичній освіті забезпечує підвищення якості професійної підготовки, посилення мотивації здобувачів та покращення інституційної ефективності. Штучний інтелект дає можливість перейти від уніфікованих освітніх програм до динамічних систем, що реагують на індивідуальні пізнавальні та професійні потреби, сприяючи формуванню нового покоління медичних працівників, здатних працювати в технологічно розвиненому середовищі охорони здоров’я.