Формування навичок зв’язного мовлення у кризових умовах як складника професійної компетентності перекладача - Калитюк, Лілія Петрівна; Козачук, Андрій Михайлович; Меркулова, Світлана Іванівна; Хохлова, Дарія Сергіївна; Павлюк, Антон Валерійович (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Мета. Статтю присвячено аналізу формування навичок зв’язного мовлення у кризових умовах як ключового складника професійної компетентності перекладача. Метою дослідження є теоретичне обґрунтування та емпірична перевірка ролі антиципації, мовленнєвої компресії та автоматизації дискурсивних маркерів у забезпеченні когерентності й континуальності усного перекладу в умовах дефіциту часу, підвищеного когнітивного та емоційного навантаження. Методологічну основу становлять теоретичний аналіз праць з перекладознавства, психолінгвістики та когнітивної науки, зокрема концепцій імовірнісного прогнозування та перерозподілу когнітивних ресурсів, а також узагальнення педагогічного досвіду викладання усного перекладу. Для перевірки робочої гіпотези розроблено навчальну методику на основі Effort Model Д. Жіля, доповнену когнітивними вправами на розвиток прогностичної обробки. У практичному курсі застосовано сценарне моделювання кризових комунікативних ситуацій (переговори, прес конференції, екстрені повідомлення), стрес-симуляції, порівняльний аналіз студентських перекладів та оцінювання показників когезії і когерентності цільових текстів. Результати. Антиципація виконує функцію когнітивного фільтра, який забезпечує стилістичну плавність і логічну цілісність висловлення, запобігаючи фрагментації дискурсу в стресових умовах. Мовленнєва компресія — синтаксична, лексична та семантична — сприяє збереженню смислової цілісності перекладу за рахунок спрощення формально-граматичної структури. Виявлено, що автоматизація дискурсивних маркерів значно знижує когнітивне навантаження під час синтаксичного планування та підтримує безперервність мовлення навіть за фрагментарності вихідного повідомлення. Висновки. Формування зв’язного мовлення у кризових умовах має розглядатися як інтегрований когнітивно-дискурсивний компонент професійної компетентності перекладача та потребує цілеспрямованого впровадження в освітні програми підготовки перекладачів.