Психологічні механізми шкільного насильства та булінгу: аналіз із позицій загальної психології - Щербан, Тетяна Дмитрівна; Греба, Ілдіко Золтанівна; Бергхауер-Олас, Емьовке Ласлівна (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Анотація. Метою статті є аналіз психологічних механізмів шкільного насильства та булінгу з позицій загальної психології та виявлення взаємозв’язку між проявами булінгу та психологічними характеристиками учнів, такими як агресивність, емпатія та самоконтроль. Дослідження проводилося серед 120 учнів 8–11 класів трьох загальноосвітніх шкіл Закарпатської області, серед яких 55% становили дівчата, а 45% — хлопці, середній вік учнів – 15,2 року. Для емпіричного аналізу використовувалася комбінація опитувань та стандартизованих психологічних методик, що дозволило оцінити поведінкові, емоційні та когнітивні характеристики учнів. Було застосовано авторську анкету «Булінг у школі», Шкалу агресивності (Buss-Perry Aggression Questionnaire), Шкалу емпатії (Empathy Quotient), а також авторську анкету самоконтролю та емоційної регуляції. Результати дослідження показали, що словесна агресія є найпоширенішою формою булінгу, при цьому вербальна агресія в учнів виявляється частіше, ніж фізична. Близько 40% учнів стикалися з пасивним булінгом, а 25% — брали участь у ньому як активні агресори. Психологічні характеристики учнів, такі як підвищений гнів, ворожість, низький рівень емпатії та слабкий самоконтроль, підвищують ризик участі у булінгу. Зокрема, учні з низькою емпатією частіше перебувають у пасивній ролі або виступають агресорами, тоді як низький рівень самоконтролю корелює з більшою ймовірністю активного булінгу. Фізична агресія рідко реалізується, хоча деякі учні демонструють схильність до неї, що підкреслює роль соціальних норм та контролю оточення. Також встановлено, що низька емоційна регуляція створює потенційний ризик агресивної поведінки, проте її реалізація залежить від додаткових соціальних та ситуаційних факторів. Порівняння результатів різних методик підтвердило наявність вербальної агресії та словесного булінгу, зв’язок низької емпатії із участю у булінгу та зв’язок низького самоконтролю з активним булінгом. Водночас розбіжності між потенційною агресією та її фактичними проявами вказують на необхідність комплексного аналізу, що враховує внутрішньоособистісні характеристики учнів та контекст шкільного середовища. Висновки дослідження свідчать, що психологічні механізми булінгу включають взаємодію індивідуальних рис та соціального контексту, а їх виявлення є важливим для розробки профілактичних і корекційних заходів, спрямованих на створення безпечного та сприятливого шкільного середовища. Отримані дані підкреслюють необхідність комплексного підходу до попередження булінгу, який враховує як внутрішньоособистісні, так і соціальні чинники, та дозволяють визначити ключові фактори ризику для практичної психології та педагогіки.