Лідерство педагогічних працівників у адаптації педагогічних методик до дистанційного формату навчання в умовах кризи - Каніщев, Олексій Ігорович; Савчук, Віталій; Зуєнко, Неля Олександрівна (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Мета дослідження. Враховуючи умови сьогодення (особливо воєнні дії в нашій державі) актуальною залишається проблематика кризових змін у сфері освіти, адже наразі здійснюється переорієнтація із традиційних форм навчання на дистанційні та гібридні. Виходячи із наведеної проблематики очевидно, що педагогічний працівник постає вже не просто як транслятор навчальних знань, а як стратегічний координатор, організатор та модератор освітнього процесу. Незважаючи на численну кількість досліджень у галузі методичних аспектів дистанційної освіти та використання цифрових інструментів, роль педагогічного лідерства в кризових умовах залишається досі недостатньо розкритою та вивченою. Методи дослідження. У статті використовувався метод теоретичного аналізу наукових джерел, ґрунтовних аналітичних матеріалів та офіційних звітів від провідних освітніх інституцій. До того ж, чималу роль відіграв порівняльний аналіз, який допоміг деталізувати особливості змішаного та дистанційного навчання в умовах кризових явищ. Метод систематизації надав змогу відібрати усі необхідні матеріали, що мають безпосереднє відношення до конкретних цифрових платформ, онлайн-інструментів та методичних рішень у навчальному процесі. Завдяки поєднанню теоретичного аналізу та практичного досвіду у сфері лідерства серед педагогічних працівників вдалося не тільки чітко окреслити наявні тенденції, а й виявити глибинні труднощі та ідентифікувати ті важливі робочі моменти, до яких і змушені звертатися педагоги під час організаційної діяльності у навчанні. Результати дослідження. Під час проведеного аналізу було встановлено, що результативність дистанційного навчання (особливо у надзвичайних ситуаціях та воєнному стані) безумовно залежить саме від лідерських якостей працівників у галузі освіти. Зокрема, найбільш ефективними на наш погляд виявилися ті моделі, де все ж вдалося інтегрувати сучасні цифрові платформи, інтерактивні ресурси та елементи навчання на основі симуляцій (від англ simulation-based learning). Змістовне застосування синхронних та асинхронних форматів, які можна реалізувати з допомогою інструментів таких як Google Classroom, Zoom та засобів оперативної комунікації, вкрай активізувало пізнавальну діяльність освітян, а також змотивувало розвиток їхніх комунікативних умінь і, що найголовніше, допомагало підтримувати стійку навчальну залученість. З՚ясовано у статті, що у педагогічній діяльності психосоціальний аспект відіграє чільну роль, адже в даному випадку вирішальними були гнучкість, висока емпатійність і безпосередня здатність викладача блискавично адаптувати навчальні рішення, безперервно зважаючи на змінний емоційний та психологічний стан здобувачів освіти. Висновки. Насамкінець зауважимо, що в ситуаціях глибокої кризи саме педагогічне лідерство набуває абсолютно ключового значення, оскільки здатне гарантувати неперервність та відносну стабільність навчального процесу, навіть коли ресурси вкрай обмежені, а обставини безперервно змінюються. При цьому, синтез глибинного професійного досвіду викладача, його щирої готовності до безперервного самонавчання та вміння ефективно застосовувати об՚ємний спектр цифрових інструментів формує непорушну основу для якісної підготовки фахівців, котрі здатні впевнено діяти у стресових ситуаціях та в умовах невизначеності. Отже, освіта в кризових умовах виявляється залежною не стільки від технологічних рішень, скільки від критично вагомого людського чинника та лідерського потенціалу самого педагога.