Поліпшення фізичної підготовленості арбітрів - Тітова, Ганна Віталіївна; Підгірний, Олег Валерійович; Бандура, Валерій Анатолійович (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Анотація: Метою дослідження є розробка та експериментальна перевірка ефективної структурно-функціональної моделі удосконалення фізичної підготовленості спортивних арбітрів із урахуванням специфіки їх рухової активності під час змагальної діяльності. Актуальність роботи зумовлена підвищенням вимог до професійної працездатності арбітрів, необхідністю підтримувати стабільний рівень фізичної та функціональної готовності протягом усього матчу, а також зменшенням ризику помилок, пов’язаних із перевтомою.Методи дослідження включали аналіз наукової літератури, систематизацію сучасних підходів до оцінки фізичної підготовленості арбітрів, розробку структурно-функціональної моделі тренувального процесу та її експериментальне тестування на 30 арбітрах середнього та вищого рівня кваліфікації (середній вік 28,7 ± 3,5 року). Для оцінки результативності застосовувалися стандартизовані лабораторні та польові тести, зокрема тест Купера, спринтерські дистанції 10 та 30 м, вертикальний стрибок, тест на координацію, а також контроль функціонального стану за частотою серцевих скорочень і часом відновлення пульсу після навантаження. Експеримент передбачав порівняння динаміки показників контрольної групи, що виконувала традиційні тренувальні програми, та експериментальної групи, що займалася за запропонованою моделлю протягом 12 тижнів.Результати дослідження підтвердили ефективність комплексного підходу до фізичної підготовки арбітрів. У експериментальній групі спостерігалося суттєве підвищення аеробної витривалості за тестом Купера на 13%, покращення швидкісно-силових показників та вертикального стрибка на 6–10%, підвищення точності координаційних дій на 19% та скорочення часу відновлення пульсу після інтенсивних навантажень на 29%. Контрольна група показала лише незначні зміни. Розроблена модель сприяє підвищенню професійної надійності арбітрів, оптимізації їх рухової активності під час матчів та зниженню ймовірності помилок через втому.Висновки дослідження свідчать про доцільність впровадження запропонованої моделі в практику тренувального процесу арбітрів різного рівня кваліфікації. Результати можуть бути використані для розробки нормативів фізичної підготовленості, індивідуалізації тренувальних програм та підвищення якості суддівської діяльності в сучасному спорті.