Моделі професійного розвитку менеджерів у Китаї: від університетської підготовки до безперервного самовдосконалення - Котова, Анна Володимирівна; Авдєєнко, Ірина Миколаївна (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Анотація: У ХХІ столітті глобалізація та цифрова трансформація економіки докорінно змінили вимоги до управлінських кадрів. Менеджери перестали бути адміністраторами процесів і стали стратегічними лідерами, здатними інтегрувати інновації, працювати з великими масивами даних та забезпечувати конкурентоспроможність організацій. Професійний розвиток управлінців нині розглядається як стратегічний ресурс, що формує людський капітал і визначає сталий розвиток економіки. Метою статті є аналіз моделей професійного розвитку менеджерів у Китаї та простеження їхньої еволюції від університетської підготовки до концепції lifelong learning. У роботі розглянуто ключові процеси трансформації управлінської освіти: масифікацію та інтернаціоналізацію університетської підготовки. Масове залучення студентів створило широку базу для розвитку людського капіталу, а інтеграція міжнародних стандартів сприяла формуванню глобально орієнтованих менеджерів. Визначено гібридність освітніх моделей, що поєднують західні інновації з конфуціанськими цінностями, забезпечуючи конкурентоспроможність випускників на світовому ринку. Особлива увага приділена ролі викладача як морального наставника та впливу конфуціанської етики на сучасні програми MBA й корпоративну культуру компаній. Цифровізація освіти стала ключовим чинником професійного розвитку менеджерів. Національна платформа Smart Education of China інтегрує цифрові технології у навчальний процес, створюючи екосистему для формування компетенцій. Корпоративні університети та бізнес‒школи пропонують практичні програми з цифрової трансформації, управління інноваціями та автоматизації бізнес‒процесів. Lifelong learning у Китаї виступає стратегічною основою професійного розвитку, адже поєднує академічну освіту, корпоративні тренінги та цифрові курси, формуючи культуру безперервного навчання. Китайський досвід має значний потенціал для міжнародної адаптації. Його системність і багаторівневість дозволяють поєднувати фундаментальні знання, прикладні навички та lifelong learning в єдину освітню екосистему. Для міжнародної практики управлінської освіти цей досвід відкриває можливості масштабної цифровізації, розвитку корпоративних університетів та формування глобальної культури безперервного навчання. Водночас адаптація китайських моделей потребує врахування національних особливостей: рівня розвитку цифрової інфраструктури, ресурсів малого й середнього бізнесу, культурних традицій у сфері освіти. Лише за умови гнучкого підходу цей досвід може бути ефективно інтегрований у міжнародну практику, створюючи нові моделі професійного розвитку, що відповідають викликам глобалізованого світу.