Моделі організації фітнес-турів: теоретико-методологічний аналіз та перспективи імплементації в Україні - Мартин, Петро; Садовський, Олексій; Кузнєцов, Валерій; Парасочка, Сергій; Петрусенко, Анна (Педагогічна Академія: наукові записки, 2026)
Вступ. У сучасних умовах глобалізації та зростання попиту на здоровий спосіб життя фітнес-тури набувають значущості як інноваційна форма оздоровчо-рекреаційної діяльності. Вони поєднують рухову активність, відновлення та освітні компоненти, сприяючи формуванню стійких здоров'язбережувальних практик. Водночас в Україні цей напрям перебуває на етапі становлення, що зумовлює необхідність теоретико-методологічного осмислення моделей їх організації та адаптації до сучасних соціально-економічних умов. Мета. Здійснити теоретико-методологічний аналіз моделей організації фітнес-турів та обґрунтувати перспективи їх імплементації в Україні. Матеріали та методи. Використано комплекс загальнонаукових і спеціальних методів: аналіз, синтез, узагальнення та систематизація наукової літератури; порівняльний аналіз міжнародних і українських підходів; структурно-функціональний аналіз; метод моделювання; метод екстраполяції для прогнозування розвитку фітнес-туризму в Україні. Результати. Встановлено, що у світовій практиці сформувалися чотири провідні моделі організації фітнес-турів: азійська (інтенсивна трансформація), європейська (wellness та рекреація), північноамериканська (результативність і технологізація) та латиноамериканська (емоційно-орієнтоване відновлення). Визначено їхні ключові організаційно-методичні особливості та цільові аудиторії. Обґрунтовано, що в Україні формується власна модель, орієнтована на психофізичне відновлення, подолання стресу та активізацію внутрішнього туризму в умовах воєнного стану. Виявлено перспективність використання природно-рекреаційного потенціалу регіонів (Карпати, озерні та курортні зони) та інтеграції мультидисциплінарного супроводу. Висновки. Доведено доцільність впровадження в Україні гібридної моделі фітнес-турів, що поєднує інтенсивність, мотиваційні механізми та комфортно-рекреаційні компоненти. Ефективність її реалізації залежить від стандартизації програм, розвитку інфраструктури, підготовки фахівців і врахування безпекових умов.