Два типи міопії в програмах адаптивної фізичної культури для осіб з вадами зору - Васкан, Іван; Циба, Юрій; Бражанюк, Андрій (Педагогічна Академія: наукові записки, 2025)
В Україні короткозорість є поширеним порушенням зору, що діагностується у кожного четвертого мешканця. Дитяче зниження зору прогресує, і, за даними 2023 року, частота цього явища становить 49,3 випадки на 1000 осіб, що свідчить про необхідність розробки ефективних методів профілактики та корекції міопії. Фахівці з адаптивної фізичної культури відіграють важливу роль у роботі з особами, які мають міопію, зосереджуючи увагу на: 1) розробці програм фізичного виховання, що сприяють покращенню або стабілізації зору; 2) оцінці ефективності індивідуально підібраних вправ і донесенні висновків до міждисциплінарної команди. У статті запропоновано диференційований підхід до міопії, що ґрунтується на виділенні двох її типів: Міопія першого типу – наслідок хронічного стресового напруження м’язів очей. Міопія другого типу – спричинена малорухомим способом життя ока. Більшість офтальмологічних методик орієнтовані на другий тип міопії, тоді як перший залишається поза увагою. Це зумовлює необхідність індивідуального підходу до корекції зору через співвідношення напруження та розслаблення м’язів очей. Для міопії першого типу оптимальним є баланс 10:1 (розслаблення до напруження). Перед самостійним виконанням вправ слід: - усунути причину хронічного напруження м’язів очей; - навчити людину техніці розслаблення. Запропонована концепція дозволяє оптимізувати використання фізичних вправ для корекції зору та розширити міждисциплінарний підхід у сфері адаптивної фізичної культури.